IceFanSubs
представят
Не мога да се концентрирам. Тялото ми още се чуди какво да прави.
Даже трепери и дори и да искам, не мога да го спра.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Въпреки че слънцето и луната не са на моя страна,
Редакция:
KiMiTo
"Нямам друг избор, освен да се опитам".
Стайлинг:
KiMiTo
Тези думи минаваха през главата ми.
Късметът не е на моя страна, но бягането нищо няма да реши.
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
Дори и да не мога да видя бъдещето, трябва само да съм смел и да победя.
Поздрави за всички наши фенове!
Като поддържам разстоянието до целта си.
Уебсайт:
balito
Всичко от което се нуждая, за да победя е гордостта да спечели.
Дали ще отпразнуваме победата си с вино,
или ще бъдем победени, коленичейки пред врага?
За всичко си има само по два възможни изхода,
и аз искам да контролирам съдбата.
Трябва да се възползвам от тази златна възможност.
Ще го направя с най-добрите си ходове,
и ще ги отведа в света на илюзиите.
Ще открия изхода от тази безкрайно тежка игра,
и ще надскоча границите на честността.
Но какво ли ще трябва да пожертвам, за да го направя?
И с какво не искам да се разделя?
Къде ни водиш, по дяволите? - Влезте.
Това е...
Военният щаб?! Какво означава това?!
Мръсни сте.
Никога не съм предполагал, че скривалището на хомункулусите е под щаба...
Това означава, че не само фюрерът, но и армията като цяло има връзка с тях.
Но имам и една добра новина.
Наистина ли? Наистина ли си се срещнал с тялото ми?!
Да.
Въпреки че ми каза: "Ти не си моята душа, затова не мога да дойда с теб".
Значи тялото ми още съществува!
Супер!
Така...
Това означава, че сме с една стъпка по-близо до целта си.
Ей, защо още си с тази котка?
А, това ли? Ами всъщност в бронята ми...
Какво?! Онази дребната?!
Бате, стига си викал!
Побързай и се облечи!
Какво се мотате още?! Побързайте! - Не... !
Епизод 29
Борбата на Глупака
Боже, защо я взе със себе си, по дяволите?!
Нямах избор. Все пак беше ранена.
Оставям останалото на Рас. Влизайте.
Рас ли?
Рас...
Фюрер Кинг Брадли?!
Полковник! Какво се е случило, по дяволите?
Доста работи.
Сержант Фюри бе преместен в Южния щаб, офицер Фалман в Северния,
а младши лейтенант Бреда в Западния щаб.
Лейтенант Хоукай пък ще стане асистентка на фюрера.
Какво по дяволите... Заложници ли взимат?
Седнете.
Сега в тази стая сме само ние и фюрера.
И има само едно оръжие - мечът си.
Още ли е толкова уверен, че може да победи и трима ни?
Фюрере!
Един път дойдохте да ме посетите в болницата, нали?
Бях напълно измамен.
"Не се меси в тези неща. Гледай на армията като на свой враг."
Това ти казах тогава.
Всички вие сте важни за нас.
Не ви трябва да знаете подробностите за това, поне докато моментът не настъпи.
Ако се държите добре, нищо няма да ви направим.
Когато този момент настъпи, какво ще стане с гражданите, които не са "човешки жертви"?
Казах, че не ви трябва да знаете подробностите,
Метален алхимико.
"Метален алхимико", а?
Избрах да стана куче на армията, за да върна телата ни.
Но вероятно самата институция за Държавните алхимици е била създадена
за намиране на потенциални жертви.
На всичкото отгоре искате да ме използвате...
Затова се отказвам от званието Държавен алхимик!
Доказателството за това, че си куче на армията е обляно в кръв.
Какъвто и да е планът ви, аз не мисля да взимам участие в него.
Ще кажа на другите алхимици и...
Как се казваше тя?
А, да. Уинри Рокбел.
Родена е в Ризембул.
Приятелка от детството ви и практически е част от семейството.
Доста умел механик на аутомейли.
В момента работи в Ръш Вали, обичана е от приятелите и клиентите си.
Тя е добро и послушно момиче.
Посмейте да и направите нещо и ще видите какво ще стане! На хората около нея също!
Та, какво ще правиш?
Ако още искаш да напуснеш, ще я нарежа на парченца.
Отлично.
Извинете...
Искам да ви помоля нещо.
Ами...
Искам да ни оставите да продължим търсенето на улики, които ще ни помогнат
да си върнем телата.
Моля ви.
Много добре.
След като няма да се месите в плановете ни. А ти какво ще правиш, полковник Мустанг?
Няма да ми кажеш, че и ти искаш да напуснеш армията, нали?
Да видим... По-добре е да съм куче на армията, отколкото губещ.
А и заради целта си, поне засега не бих могъл да сваля тази униформа
и да се отърва от това.
Много добре. Сега може да тръгвате.
Може ли да ви попитам още едно нещо?
Какво има, полковник? - Вие ли бяхте този, който уби Хюз?
Не, не бях аз.
Тогава кой?
Каза само "още едно нещо", нали?
Извинете ме.
Почакай малко, Алфонс-кун.
Има ли нещо нередно? - Не, може да тръгваш.
На косъм беше!
Мечът мина на сантиметър от главата ми...
А, да, полковник.
Пари. Услужи ми с малко дребни. - Така изведнъж...
Не се тревожи. Само толкова ли имаш?
Какъв обирджия само... - Е, добре. Довиждане.
Съжаляваме, полковник! По-късно ще ви обясним.
Какво ще правят?
О, не, лейтенанта!
Лейте-
Какво има, полковник? Не изглеждате много добре.
Обвиняваш ме за това, че ми стана тъпо след като видях мускулестата ти глава,
а очаквах да видя жена?
Полковник!
Лейтенант. - Всичко наред ли е?
О, извинете.
Аз - лейтенант Хоукай, се връщам от тоалетната.
Приех любезното предложение на майор Армстронг да ме замести за известно време.
Много ви благодаря, майоре. - За нищо.
Не си избягала?
Все пак кой непрекъснато ми повтаря да не се предавам, каквото и да става?
После не съжалявай, че не си избягала, лейтенант.
Сякаш ще го направя...
Ало?
Ед? Какво е това внезапно обаждане?
Пак нещо с аутомейла ти ли? - Не!
Добре ли си? Как я караш?
Има ли нещо ново? Не те следят, нали?
Ед... - Какво?!
Станал си страхлив.
Какво каза?!
Ами доста е странно да ми се обаждаш, тревожейки се така за мен.
Странно е. Да не би да е валяло червен сняг или нещо подобно?
Имаш ли си на представа колко много... - Благодаря.
Радвам се, че се обади.
Благодаря. - За нищо.
Значи си добре, така ли?
Ясно. Чао.
Добре е...
Това е дразнещата ви черта, че давате да ви манипулират.
Линг! - Казах ви, че съм Грийд!
Какво искаш, по дяволите?
Приятелчето ти ме помоли да ти дам това. - Линг ли?
Това е на ксингски език... Какво пише?
Не знам. Не мога да го прочета. Той иска да го дадеш на жената, която го чака.
Ран Фан...
Не мислиш да ни проследиш и да я убиеш, нали?
Не съм чак толкова подъл. Освен това не обичам да се бия с жени.
Не ви лъжа.
Довиждане и не забравяй да й го дадеш.
Ей, Линг!
Аз съм Грийд!
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Кой беше това, по дяволите?!
Защо е породил гражданската война и кога мисли да унищожи тази страна?
Кой е там?
Има ли някой там горе?
Ранен си.
Можеш ли да слезеш?
Искам да знам какво става навън.
Всичко е наред. За известно време пазачът го няма.
Всъщност аз съм доктор. Ще се погрижа за раните ти.
Ишбалец?
Този белег на челото ти... Само не ми казвай, че ти си Скар!
Кой си ти, по дяволите?
Какво правиш тук?
О, Боже!
Аз...
Аз също съм алхимик, участвал в унищожението на Ишбал!
Добре е. Няма опасност за живота й.
След като си почине, ще е по-добре.
Слава Богу! - "Слава Богу", ама друг път!
Всеки ден ми носите нови пациенти! Сега и леглото, и диванът ми са заети!
Сега къде ще спа, а?
Съжалявам! Съжалявам!
А и два пациента наведнъж в къщата ми?!
Алфонс!
Ран Фан!
Не трябва да ставаш!
М-Младият господар с теб ли е?
Всичко е наред. Той е жив.
Нося ти съобщение от него.
Ран Фан?
Пише... че е получил философския камък...
Значи сега кланът ни е...
Да! Трябва незабавно да се върна вкъщи и да кажа на хората!
Къде е той? Къде е младият господар?
Какво? Защо не ми кажеш?
Не ми казвай, че му се е случило нещо! Отговори ми, Алфонс!
Къде е той?!
Как се чувстваш, Грийд?
Значи ти си Рас.
Чувствам се страхотно. Разбра ли, че това тяло принадлежи на принц от Ксинг.
Той искаше сила, с която да стане император и затова ме прие.
Наистина интересен човек.
Веднъж обсъдихме с него какво означава да си истински крал.
Той каза нещо като: "Кралят живее за хората си. Без тях, той не е крал."
Какъв глупак. Полакоми се и загуби всичко.
Млъкни! Не подценявай нас - хората!
Нещо такова.
Чака удобен момент, за да се върне отново.
Опитва се да поеме контрол над чудовище?
Колко ли алчни могат да станат хората?
Фюрерът е хомункулус?!
Винаги е било чест за мен да се боря за слабите граждани на тази страна.
И много хора мислят така, вярват в армията, почитат я.
А ето, че самата армия...
Защо не напусна?
С твоя характер, войната само ще те нарани.
Сър! Грешите!
Няма да се подчиниш на заповедта?!
Както и да е! Повикайте друг Държавен алхимик!
Избягах от битката в Ишбал, защото мислих, че това, което прави армията е грешно.
Но трябваше да се боря, а не да бягам от битката.
От тогава и ден не е минал, в който да не съм се срамувал от това,
че предадох себе си и принципите си.
Този път, ако битката е в самата армия, как бих могъл да избягам отново?
Какво ще правите сега, полковник?
Казах на фюрера, че няма да напусна, защото все още имам цел за постигане.
Фактът, че фюрерът призна, че е хомункулус доказва, че дори и да го победим,
има още някой, който се крие в сенките.
Тестват ме. Не мислите ли, че това е един вид чест?
Доста спокойно подхождате. - Не бих казал така.
Беше същото, когато се бих срещу хомункулуса Лъст, но...
Макар хората да ме наричат "оръжие" и "чудовище",
когато се бия с истински чудовища,
се чувствам просто като един обикновен човек.
Ясно.
Значи младият господар е бил погълнат от камъка.
Съжалявам.
Само ако можехме да го спрем... - Не се извинявай.
Ядосвам се на себе си, защото не изпълних дълга си като охрана.
Значи...
Значи младият господар е някъде в този Грийд, така ли?
Алфонс, трябва ми нова ръка. И то бързо.
Но това ще отнеме известно време...
Моля те да ме запознаеш с някой механик на аутомейли!
Добре.
Скоро ще го направя.
Но първо трябва да се оправиш.
Да ти вземем нещо за ядене от д-р Нокс...
Вече можеш ли да ставаш?
Да видим... ти си Мей Чан, нали? - Мей ли?!
Какво?!
Каквото се и очаква от куче на клана Яо. - Ти си наследничката на клана Чан.
Точно.
Аз съм 17-тата принцеса на Ксинг, Мей Чан.
Чакайте...
Щом си тук, значи и ти търсиш безсмъртие.
Никога няма да позволя да го намерите първи!
Ти дори няма да можеш да го намериш!
Почакайте!
Не разбирам какво става, но се успокойте!
Не се меси в чуждите работи! - Не се меси в чуждите работи!
Не ме подценявай, само защото съм ранена. - Ти също!
Какви ги вършите, вие двете?!
Пациентите трябва да спят по леглата си! - Не се меси в чуждите...
Не ме интересуват вашите работи, глупачке!
Божичко! Пациентите са си пациенти, независимо от къде са!
Още повече ли искате да разхвърлите дома ми, а?
Чували сте за мистериозни неща, които идват в къщите на докторите и убиват всички...
Нали?!
Тук наистина е разхвърлено.
Никой ли не му помага с чистенето?
Докторе, вижте.
О, ето къде била.
Чакайте! Това не е ли снимка на семейството ви?!
Бившата ми жена и синът ми.
Какво?
Мога да правя, каквото си поискам с нещата си!
Пийни си чаша кафе, след като свършиш.
Радвам се, че дойде!
Господи, погледни само това. Просто не знаех какво да правя.
Сега отново мога да използвам алхимия нормално?
Много добре! Поправките са невероятни.
Наистина Държавните алхимици са много по-различни.
На съвсем различно ниво са от другите алхимици.
Сутринта помолихме други алхимици да ни помогнат.
Но те бяха напълно безполезни.
Дойдоха напълно уверени и скоро след това казаха, че не става.
Сутринта... По това време бяхме под земята.
Г-н Алхимик!
Благодаря!
Благодаря.
Мога ли да вярвам на думите на Енви?
Че онези хора са само енергия, без душа и тяло...
Я се съвземи! Мисли за бъдещето, не за миналото!
Но тогава, освен мен и Ал, и други алхимици не са могли да използват алхимия.
Но онова дребосъче и Скар можеха.
Какво означава това?
Алхимия, различна от нашата...
Ако мога да разкрия тайната за това,
значи може и да има начин да върна тялото на Ал, и да се бием
срещу онзи дядка без философски камък...
Трябва да го върна на лейтенанта.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделим.
Ще си говорим цяла вечер, докато слънцето не изгрее
и докато не залезе, няма да отделяме ръце един от друг.
Нека винаги заедно да вървим така, като неразделни другари.
Сега съм любопитна какво криеш в душата си
и в какъв свят живееш.
Стоя си в града и започвам да гледам със самотни очи.
Не мога да усетя твоята топлина.
Винаги, когато те видя, осъзнавам
колко много обич ми даваш.
Ако се видим отново след дълга раздяла, искам да го направим тук.
Тогава ще стиснем ръцете си и ще се уверим, че никога повече няма да се разделяме.
Не мога да заспя, защото не мога да спра да мисля за теб.
Затова ме отведи някъде, където съмненията не могат да ни застигнат.
Нека така озарим нощното небе без звезди.
Не мога да заспя, защото не мога да спра да мисля за теб.
Затова ме отведи някъде, където съмненията не могат да ни застигнат.
Накараха ме да им помогна.
Създадох философски камъни и убих много ишбалци.
И сега съм принуден да работя в експеримент, който ще причини още смърт.
Затова... Затова те умолявам да ме убиеш!
Точно тук и сега! Може би така ще изкупя греховете си!
Сега се явяваш като Бог пред очите ми...
Все още не си ми казал всичко за Ишбал!
Какво по дяволите сте правили там?! Кажи ми всичко, Марко!
Преди дясната ми ръка да те унищожи!
Сила. Вечно насилие.
Земя, напоена с кръв.
Въздух, пропит с мирис на изгаряща плът.
Ишбал...
Един омразен спомен.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 30: Унищожението на Ишбал.
Епизод 30
Унищожението на Ишбал
Ще разкажа истината, дори и да съм единственият оцелял.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu